<span class="MsoNormal">Sweet home jižanský národe, tak máme za sebou první letošní festival naší muziky. Chvályhodné iniciativy se ujal Pepa 
Karas -   bývalý bubeník Sweet Pain, který dal dohromady zbrusu novou kapelu   "Little Fish", hlásící se k jižanskému rocku a představil ji   
publiku tím nejlepším způsobem - přímo v kotli. Ale pojďme popořádku. <br><br>
První   se na pódium dostali Plzeňští Jack Daniel. Bylo to moje druhé setkání s touto   kapelou, když napoprvé, loni na Mlejně, jsem je moc nestihl nenaposlouchat. Nastoupili ke svému vystoupení první, hned po mém svatebním obřadu ... a to jsem   měl myšlenky úplně někde jinde. Byl jsem tedy moc zvědavý, co mi na Mlejně   uniklo. Navíc to byli a snad i jsou "koně" Luboše Gnojka, tak jsem   byl plný očekávání. Nechci plzeňským klukům ublížit, ale mé očekávání zůstalo   nenaplněno. Převzaté věci hrají docela dobře a věrně (např. We Ain´t Much   Different - od LS - CD "Twenty" s českým 
textem Nejradši mám   rock´n´roll), ale jejich vlastní mě moc nechytly a i jejich pódiová   prezentace je studená a nepřesvědčivá. Jenom Vláďa Stuchl (g a voc) a Jirka   Křepela (voc) na pódiu trochu vyčnívali, ale jejich tři parťáci (Honza Zmeko   - g, David Vyhnánek - bass a Láďa Kubík - dr) si odvedli své řemeslo ... a   dost. Chyběla mi větší pestrost kytarových sól, hraných společně oběma   kytaristy. Nějaké prolínání a proplétání sólových partů ... Nejsem muzikant a   tak ode 
mně nečekejte odborné termíny :-) . Navíc se nedařilo ani zvukařům a tak si to kluci z Jacka Daniela dost odskákali ... Nedělali si z toho 
ale   těžkou hlavu a myslím si, že sami byli se svým vystoupením docela 
spokojeni.<br><br>
Druhou partičkou, která nastoupila na pódium byli nováčci na jižanské scéně,   domácí Little Fish. První dojem byl docela zajímavý díky ostrým rockovým   "kostýmům" basáka a jednoho 
kytaristy ... Druhý dojem už byl, i   díky pokračujícím problémům zvukařů, horší. Chlapi to sice mydlili jako o   život ale ten plechový 
zvuk kytar a nevýrazně nazvučené bicí to celé téměř   pohřbilo. Bylo vidět i slyšet, že kapela spolu hraje teprve chvíli. Oba   kytaristé 
předvedli několik zručných sól, ale bylo to víc o hard rocku, než o jihu. Zpěvák taky neoplýval zrovna velkým hlasovým rozsahem a spíše   
deklamoval ve výškách přiškrceným hlasem ... Všechno to jsou ale otřílení rockoví harcovníci a pokud si vezmou vzor u našich southern 
rockových špiček,   z nichž dvě viděli hned vzápětí na tomto festivalu, můžou nás ještě   překvapit. I když ... dá se naučit "cítit jih" ??? No a pak to   přišlo ... <br><br>
Třetí v pořadí nastoupili Blue Rocket. První, co bylo potřeba   udělat bylo nastavení pořádného zvuku, na což dohlédl Petr Samek a bylo   poznat že to umí nejen s kytarou ... Před samotným vystoupením nám všem   představili novou vokalistku (nejsem si jistý, jestli se jmenuje Lenka ??? )   a pak se do nás opřeli veškerou 
silou svého nevyčerpatelného jižanského   nářezu. Jde to z nich úplně samo a přirozeně. Všichni se na pódiu ohromně   baví, navzájem se hecují a jsou stále lepší a lepší. Moc a moc se těším na   CD, které by měli, podle slov Pavla Víchy, relativně brzy natočit a   představit ... 
(poznámka: V repertoáru bohužel nedošlo na mého oblíbeného skynyrdovského " Last Rebela ", ale hned jsem to Márovi &amp; spol. odpustil :-) protože mají repertoár našlapaný tolika hity, že prostě ve vymezeném čase vše odehrát nejde !!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!! ) <br><br>
A přišlo   finále a s ním MBA Band. Hned od začátku bylo jasné, že přijeli s malým   handicapem - tedy chybějícím Petrem Špitálských. Martin Škoda a Jardou   Čermákem jsou ale
 mistři svých nástrojů a třetí kytara až tolik nechyběla. A   jestli a jak moc chyběla by řekli snad jen samotní Martin s Jardou ... To co   
jsem minule napsal po koncertě The Cell v Kolíně o nastartování obrovských   aktivit v naší jižanské špičce, platí beze zbytku taky o MBA Bandu. Do   loňského léta spolehlivě šlapající kapela ale na pódiu někdy studená. Od   podzimního mlejna, po nástupu nových vokalistek 
Blanky a hlavně Gábiny to je   úplně o něčem jiném. Má to náboj, napětí a šťávu. Nevím, jestli to přišlo i s   nahráváním třetího alba, ale šlape jim to neuvěřitelně dobře. Obě holky   kapelu jednak zkrášlily, ale přinesly tam (hlavně smíšek Gábina) mezi chlapy   takovou, možná, soutěživost. Oni makají a před holkama se snad i předhánějí v   lepších a lepších výkonech. Těžko vybrat jednu pecku z toho stáda skvělých  hitů ... , ale úplně mě nadchla novinka v sólovém provedení Gábiny. A vidět 
  Romana na místě vokalistky ... to byla taky bomba ... Už se těším na dlouho   připravované a dokončované třetí CD, které by mělo být 
"přivedeno na svět   a pokřtěno" na samostatné větší akci v Boleslavi ... Držím palce, ať   smělé plány vyjdou. <br><br>
Celý fesťáček se vydařil. Věřím, že i 
konfrontace   začínajících kapel se špičkou je prospěšná a pomůže šíření naší muziky. Taky   setkávání kamarádů na těchto akcích a přípravy a 
plánování dalších aktivit je   to, co této muzice pomáhá. Rád jsem po čase viděl (střízlivého) Mika Vojnara   a další a další. <br><br>
PS. A taky jsem na tomto fesťáku potkal
 po 35 letech   kamaráda, se kterým jsem tehdy v Bruntále hrál v naší první (a mé jediné)   kapele. Moc příjemné setkání. Jožin se poprvé 
setkal s jižanským rockem a   myslím, že máme nového příznivce ...<br><br>
Dixie s Vámi Dališ</span>