Sweet home přátelé,&nbsp;

<span class="MsoNormal">Tak si přemýšlím, jestli ještě má cenu se dnes, po 3 měsících, vracet 
k&nbsp;jedné akci, která letos, jakoby bez povšimnutí, proběhla a nikde ani slovíčko …<span style="mso-spacerun:yes">&nbsp; </span>Pak si ale uvědomím, že to MÁ CENU, protože to byla výborná akce, se kterou měl její hlavní 
pořadatel určitě spoustu starostí a stála ho spoustu energie …<span style="mso-spacerun:yes">&nbsp; </span>bohužel bez větší zpětné vazby a satisfakce !!!<br><br>
Takže tady sedím a píšu pro Pepu „Kulače“ Buxom Odstrčila a všechny ostatní ať už letos v Sedlnicích byli, nebo nebyli …<br><br>
Pepu znám už dlouhá léta, ale nikdy jsme si nebyli tak blízcí, jako s ostatníma klukama z Bruntálu. Jednak jsem v době zakládání Dixie 
spolku už bydlel v Čechách a zúčastňoval jsem se, a to ještě nepravidelně, pouze „Velkých kongresů“ a pak se stejně Kulač z bruntálska odstěhoval a stáhl se na dlouhou dobu do ústraní. Co si ale pamatuju, tak Pepa už na přelomu 80. a 90. let sršel energií a stále 
vymýšlel nejrůznější akce a vystoupení. Právě v&nbsp;roce 1991 byl iniciátorem vydání prvního tématicky zaměřeného alba s domácími southern
 kapelami. Album se jmenovalo Whisky a fazole a věřím, že je dodnes klenotem ve sbírkách všech fanoušků tohoto žánru. Jak jsem se už zmínil,
 někdy ve druhé polovině 90.let se mi Kulač ztratil z&nbsp;očí a poprvé po letech jsem ho viděl až v roce 2007 v Otrokovicích na 1.ročníku 
festivalu Stetson a Bourbon. Seděl tam nenápadně (ale nepřehlédnutelně), jako jeden z mnohých, ale myslím si, že už tehdy se mu v hlavě rodily 
plány, jejichž plody máme tu čest od roku 2009 ochutnávat :<br><br>
1.Buxomfestík 2009,<br><br>
2.Buxomfestík 2010,<br><br>
3.Buxomfestík 2011 ( o něm podrobněji v dalších řádcích)<br><br>
… a tuny a tuny filmových záznamů z nejrůznějších koncertů, festivalů a videoklipů …<br><br>
Úctyhodná práce, před kterou stojí za to smeknout …<span style="mso-spacerun:yes">&nbsp;&nbsp; </span>… Díky Pepo.<br><br>
<br>
Ale zpět k&nbsp;tomu, proč jsem dnes začal psát.<br><br>
23.srpna jsem se zúčastnil 3.ročníku Buxomfestíku a už z&nbsp;programu bylo jasné, že
 to nebude jen tak něco malého. Celý festival byl věnován 20.výročí vydání sampleru Whisky &amp; fazole a Pepovi se podařilo pozvat na jedno
 pódium kapely, které se vydání tohoto a následného alba (Whisky a buráky) zúčastnily. Mohli jsme se těšit na, pro tuto příležitost znovu zformovaný, Petr Bultas Band, dále na Stetson, který letos rovněž obnovil po 4 letech činnost a představil se už v létě na Mlejně, a ze Slovenska přijel Žalman Brothers Band, nástupce kapely Hartus, která hrála na „Burácích“ … Countryovou „sekci“ na 3.Buxomfestíku zastupoval Johny Cash Revival a poslední dvě kapely patřily profesionálně k tomu 
nejkvalitnějšímu. Petar Introvič a jeho Bluesberry a zahraniční host – americký kytarista Antony Sams s českou rytminou – tedy Antony Sams &amp; Sleepwalker. Vzácným hostem festivalu byla i krnovský malířka, ilustrátorka a výtvarnice Dáša Lukůvková, která je autorkou obalu LP a později CD Whisky a fazole a také obalu 1.CD rožnovských Stetson.<br><br>
A to nebylo zdaleka všechno. Ve své tradiční 
rozmáchlosti Pepa zařídil na místní střelnici ukázku westernové střelby z historických zbraní a borci v uniformách Severu a Jihu pak výstřelem 
„odstartovali“ i samotný fesťák. Než však došlo na muziku zažili jsme na úvod fesťáku něco nečekaného, ale nádherného. Spoře oděná tanečnice (dcera Dáši Lukůvkové Paula), zahalená do vlajek Texasu a Konfederace vystřihla nádherný a emotivní taneček za doprovodu klasické písničky Dixieland <span style="mso-spacerun:yes">&nbsp;</span><a href="http://www.youtube.com/watch?v=df4MMZyxqm4&amp;feature=related">http://www.youtube.com/watch?v=df4MMZyxqm4&amp;feature=related</a><br><br>
Prostě nádhera a bonbónek na úvod – to se musí vidět, o tom se nedá psát …<span style="mso-spacerun:yes">&nbsp; </span><span style="font-family:
Wingdings;mso-ascii-font-family:&quot;Times New Roman&quot;;mso-hansi-font-family:&quot;Times New Roman&quot;;
mso-char-type:symbol;mso-symbol-font-family:Wingdings"><span style="mso-char-type:
symbol;mso-symbol-font-family:Wingdings">J</span></span><br><br>
Všechna vystoupení, až na, pro mě nudný Johny Cash revival, byla výborná a všechna měla své kouzlo. „Žalmani“ mi udělali velkou radost, protože jsem je dlouho neviděl a ani nebyli v&nbsp;původním seznamu kapel. <a href="http://www.youtube.com/watch?v=heER3jVcjPg&amp;feature=player_embedded">http://www.youtube.com/watch?v=heER3jVcjPg&amp;feature=player_embedded</a> Staříček už byl zase ve své kůži, na rozdíl od Mlejna, kde se teprve po dlouhé pauze rozehříval. <a href="http://www.youtube.com/watch?v=wsoqCvT3LUE&amp;feature=player_embedded">http://www.youtube.com/watch?v=wsoqCvT3LUE&amp;feature=player_embedded</a><br><br>
Na Bultas Bandu taky skoro nebylo znát, že spolu 
chlapi už léta nehráli. Ta radost z opětovného shledání na pódiu předčila drobné nedokonalosti … Velice zvědavý jsem byl na Anthonyho Samse a rozhodně mě nezklamal. Zahrál směs rockových a bluesrockových standardů od Hendrixe přes Rolling Stones až tuším (pokud mě paměť 
neklame), po Deep Purple z období poloviny 70.let, kdy měli díky Davidu Coverdalovi, Glennu Hughesovi a Tomy Bolinovi k bluesovému cítění velice blízko. A abychom se ujistili, že Antony pochází z Jihu, vystřihl i dupárnu a superhit od Georgia Sattelites Keep your hands to yourself.<span style="mso-spacerun:yes">&nbsp; </span>No paráda.<br><br>
Jediný nedostatek bohužel na celé akci vidím a 
s tím Pepa asi nic neudělá. Malá účast diváků. Těch pár místních a o něco málo větší počet přespolních … to si pořadatelé ani účinkující 
nezasloužili. Doufám, že to Pepu nenaštve, protože věřím, že se Buxomfestík už pevně zařadil do kalendáře southernrockových festivalů a moc těším, čím nás opět překvapí a s čím příjde Kulač příští rok .<br><br>
 Dixie s vámi<br><br>
Dališ</span>