<div class="editor-area">
  <span style="text-align: justify;"><span style="font-size: medium;"><span style="font-family: Times New Roman;">Sweet home jižanský národe,<br>
tak máme za sebou první letošní festival naší muziky. Chvályhodné iniciativy se ujal Pepa Karas - bývalý bubeník Sweet Pain - , který dal 
dohromady zbrusu novou kapelu "Little Fish", hlásící se k jižanskému rocku a představil ji publiku tím nejlepším způsobem - přímo v kotli. 
Ale pojďme popořádku.<br>
První se na pódium dostali Plzeňští Jack Daniel. Bylo to moje druhé setkání s touto kapelou, když napoprvé, loni na Mlejně, jsem je moc nestihl nenaposlouchat. Nastoupili ke svému vystoupení první, hned po svatebním obřadu ... a to jsem měl myšlenky úplně někde jinde. Byl jsem 
teda moc zvědavý, co mi na Mlejně uniklo. Navíc to byli a snad i jsou "koně" Luboše Gnojka, tak jsem byl plný očekávání. <br>
Nechci plzeňským klukům ublížit, ale mé čekávání zůstalo nenaplněno. Převzaté věci hrají docela dobře a věrně (např. We Ain´t Much Different -
 od LS - CD "Twenty" s českým textem Nejradši mám rock´n´roll), ale jejich vlastní mě moc nechytly a i jejich pódiová prezentace je studená a nepřesvědčivá. Jenom Vláďa Stuchl (g a voc) a Jirka Křepela (voc) na pódiu trochu vyčnívali, ale jejich tři parťáci (Honza Zmeko - g, David Vyhnánek - bass a Láďa Kubík - dr) si odvedli své řemeslo ... a dost. Chyběla mi větší pestrost kytarových sól, hraných společně oběma 
kytaristy. Nějaké prolínání a proplétání sólových partů ... Nejsem muzikant a tak ode mně nečekejte odborné termíny :-) . Navíc se nedařilo
 ani zvukařům a tak si to kluci z Jacka Daniela dost odskákali ... Nedělali si z toho ale těžkou hlavu a myslím si, že sami byli se svým 
vystoupením docela spokojeni.<br>
Druhou partičkou, která nastoupila na pódium byli nováčci na jižanské scéně, domácí Little Fish. První dojem byl docela zajímavý díky ostrým rockovým "kostýmům" basáka a jednoho kytaristy ... Druhý dojem už byl, i díky pokračujícím problémům zvukařů, horší. Chlapi to sice mydlili jako o život ale ten plechový zvuk kytar a nevýrazně nazvučené bicí to celé 
téměř pohřbilo. Bylo vidět i slyšet, že kapela spolu hraje teprve chvíli. Oba kytaristé předvedli několi zručných sól, ale bylo to víc o 
hard rocku, než o jihu. Zpěvák taky neoplýval zrovna velkým hlasovým rozsahem a spíše deklamoval ve výškách přiškrceným hlasem ... Všechno to jsou ale otřílení rockoví harcovníci a pokud si vezmou vzor u našich southern rockových špiček, z nichž dvě viděli hned vzápětí na tomto festivalu, můžou nás ještě překvapit. I když ... dá se naučit "cítit jih" ???<br>
No a pak to přišlo ... Třetí v pořadí nastoupili Blue Rocket. První, co bylo potřeba udělat bylo nastavení pořádného zvuku, na což dohlédl Petr 
Samek a bylo poznat že to umí nejen s kytarou ... Před samotným vystoupením nám všem představili novou vokalistku (nejsem si jistý, 
jestli se jmenuje Lenka ??? ) a pak se do nás opřeli veškerou silou svého nevyčerpatelného jižanského nářezu. Jde to z nich úplně samo a 
přirozeně. Všichni se na pódiu ohromně baví, navzájem se hecují a jsou stále lepší a lepší. Moc a moc se těším na CD, které by měli, podle slov Pavla Víchy, relativně brzy natočit a představit ... <br>
(poznámka: V repertoáru bohužel nedošlo na mého oblíbeného skynyrdovského " Last Rebela ", ale hned jsem to Márovi &amp; spol. odpustil :-) protože mají repertoár našlapaný tolika hity, že prostě ve vymezeném čase vše odehrát nejde !!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!! )<br>
A přišlo finále a s ním MBA Band. Hned od začátku bylo jasné, že přijeli s malým handicapem - tedy chybějícím Petrem Špitálských. Martin Škoda a Jardou Čermákem jsou ale mystři svých nástrojů a třetí kytara až tolik 
nechyběla. A jestli a jak moc chyběla by řekli snad jen samotní Martin s Jardou ... To co jsem minule napsal po koncetě The Cell v Kolíně o 
nastartování obrovských aktivit v naší jižanské špičce, platí beze zbytku taky o MBA Bandu. Do loňského léta spolehlivě šlapající kapela 
ale na pódiu někdy studená. Od podzimního mlejna, po nástupu nových vokalistek Blanky a hlavně Gábiny to je úplně o něčem jiném. Má to 
náboj, napětí a šťávu. Nevím, jestli to přišlo i s nahráváním třetího alba, ale šlape jim to neuvěřitelně dobře. Obě holky kapelu jednak 
zrášlily, ale přinesly tam (hlavně smíšek Gábina) mezi chlapy takovou, možná, soutěživost. Oni makají a před holkama se snad i předhánějí v 
lepších a lepších výkonech. Těžko vybrat jednu pecku z toho stáda skvělých hitů ... , ale úplně mě nadchla novinka v sólovém provedení 
Gábiny. A vidět Romana na místě vokalistky ... to byla taky bomba ... <br>
Už se těším na dlouho připravované a dokončované třetí CD, které by mělo být "přivedeno na svět a pokřtěno" na samostatné větší akci v Boleslavi
 ... Držím palce, ať smělé plány vyjdou.<br>
Celý fesťáček se vydařil. Věřím, že i konfrontace začínajících kapel se špičkou je prospěšná a pomůže šíření naší muziky. <br>
Taky setkávání kamarádů na těchto akcích a přípravy a plánování dalších aktivit je to, co této muzice pomáhá. Rád jsem po čase viděl 
(střízlivého) Mika Vojnara a další a další.<br>
PS. A taky jsem na tomto fesťáku potkal po 35 letech kamaráda, se kterým jsem tehdy v Bruntále hrál v naší první (a mé jediné) kapele. Moc 
příjemné setkání. Jožin se poprvé setkal s jižanským rockem a myslím, že máme nového příznivce ...<br>
<br>
Dixie s Vámi Dališ</span></span></span>
  <div class="article-cont-clear clear">
    &nbsp;
  </div>


    
    
  
    
          
        
        Náhledy fotografií ze složky <a href="http://www.herald-dixie.cz/fotoalbum/alba-v-textech/mlejnice-2008/">Mlejnice 2008</a></div>