<p class="MsoNormal">Sweet home přátelé,</p>
<p class="MsoNormal">&nbsp;<span style="mso-spacerun:yes">&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; </span>Tak se opět po čase hlásím se svou troškou do mlýna. Tentokrát to bude na téma 4. ročníku Buxomfestíku, od letoška přejmenovaného na WHISKEY &amp; FAZOLE s&nbsp;podtitulem Český festival hudby amerického jihu, který se uskutečnil v&nbsp;sobotu 28.7.2012.</p>
<p style="text-align:justify;text-justify:inter-ideograph" class="MsoNormal"><span style="mso-spacerun:yes">&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; </span>Po zkušenostech z&nbsp;minulých let to Kulač tentokrát pojal trochu jinak, což mnohé nepřipravené návštěvníky trochu zaskočilo. Bohužel je krutou pravdou, že se peníze na takovéto bohulibé akce shánějí strašně těžce&sbquo;(taky o tom něco vím) a hvězdy &bdquo;za hubičku&ldquo; nezahrají. Ze vstupného, které každoročně Kulač vybere, se nezaplatí ani zvukař &hellip;</p>
<p style="text-align:justify;text-justify:inter-ideograph" class="MsoNormal"><span style="mso-spacerun:yes">&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; </span>A tak letos sedlickému festivalu nedominoval dunivý jižanský rock a silné elektrické blues, ale celá akce byla pojata jako pestrá směs různých hudebních žánrů, které pocházejí z&nbsp;jihu Spojených států &ndash; z toho&nbsp;jednoho kotle, kde se zde narozené hudební styly vzájemně ovlivňovaly a proplétaly. A tentokrát to bylo opravdu pestré a, jak jsem napsal výše, pro nepřipraveného, špatně informovaného a netolerantního návštěvníka to bylo v&nbsp;jednu chvíli i těžko stravitelné &hellip;</p>
<p style="text-align:justify;text-justify:inter-ideograph" class="MsoNormal"><span style="mso-spacerun:yes">&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; </span>Když minulý rok festival zahajovala tanečnice Paula s&nbsp;vlajkami Konfederace a Texasu, za doprovodu hymny &bdquo;Dixieland&ldquo; v&nbsp;podání Elvise Presleho, myslel jsem si, že už takový zážitek nelze zopakovat. Mýlil jsem se. Tentokrát Pepa pozval děvčata, která provozují sportovní disciplínu, kterou mnozí znají jen z&nbsp;amerických filmů a několika málo našich nočních podniků. Tanec/cvičení u tyče. Tady nešlo o erotiku, ale o plnohodnotný sport. Jako bývalý &bdquo;tělomrsk&ldquo; a současně ještě aktivní sportovec jsem jejich vystoupení hodnotil velmi kladně. Když ke&nbsp;svému vystoupení holky přidaly i stylové doplňky &ndash; klobouky, vlajky a naši muziku, byl zážitek dokonalý. Viděl jsem něco podobného naživo poprvé v&nbsp;životě a před holkama smekám. Nebylo divu, že se po jejich vystoupení začali na ten křehký salátek slézat starší i mladší slimáci a loudili společné focení &hellip;<span style="mso-spacerun:yes">&nbsp; </span><span style="font-family:Wingdings;
mso-ascii-font-family:&quot;Times New Roman&quot;;mso-hansi-font-family:&quot;Times New Roman&quot;;
mso-char-type:symbol;mso-symbol-font-family:Wingdings"><span style="mso-char-type:
symbol;mso-symbol-font-family:Wingdings">J</span></span> - viz příloha.<span style="mso-spacerun:yes">&nbsp;&nbsp; </span>No a co hudba?</p>
<p style="text-align:justify;text-justify:inter-ideograph" class="MsoNormal"><span style="mso-spacerun:yes">&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; </span>Jako první vystoupil Dixieland z&nbsp;nedalekého Spálova. Sympatická, navýsost amatérská partička s&nbsp;věkovým průměrem, dle mého odhadu, mezi 40 a 50 léty vystřihla několik kousků a na úvod úplně v&nbsp;pohodě naladila uši posluchačů na další program.</p>
<p style="text-align:justify;text-justify:inter-ideograph" class="MsoNormal"><span style="mso-spacerun:yes">&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; </span>Dalšími vystupujícími byli Astmatici z&nbsp;Rožnova pod Radhoštěm. Pro neznalé je to vlastně rožnovský Stetson, ovšem bez Staříčka. Ten měl údajně &bdquo;své dny&ldquo; a tak vyrazili ogaři sami. Bráchové Jura s&nbsp;Ondrou Růčkovi a ze zadu je u bicích jistil Tashuka. Musím se přiznat, že jsem Juru s&nbsp;kytarou vždycky bral jenom jako doprovod ke Staříčkovi, ale udělal mi radost, pasgřivec jakýsi. Playlist byl pestrý. Od světového repertoáru až po hity Stetsonů. Na závěr pak na přání odehráli &bdquo;Čajovnu&ldquo;, což dokonale zmátlo několik borců z&nbsp;Krnova, kteří čekali &bdquo;Čajovnu&ldquo; Blue Effectu od Radima Hladíka. Aspoň se ukázal jejich zúžený úhel pohledu a omezené vzdělání, které je nutné doplňovat. Staříček kdysi přeci notoval, jak : &bdquo; &hellip; v&nbsp;čajovně tršou rock&acute;n&acute;roll a &hellip; tam každý malčik dcérku má &hellip;&ldquo;.<span style="mso-spacerun:yes">&nbsp; </span><span style="font-family:Wingdings;
mso-ascii-font-family:&quot;Times New Roman&quot;;mso-hansi-font-family:&quot;Times New Roman&quot;;
mso-char-type:symbol;mso-symbol-font-family:Wingdings"><span style="mso-char-type:
symbol;mso-symbol-font-family:Wingdings">J</span></span><span style="mso-spacerun:yes">&nbsp;&nbsp; </span>Tož dobré a veselé to bylo &hellip;</p>
<p style="text-align:justify;text-justify:inter-ideograph" class="MsoNormal"><span style="mso-spacerun:yes">&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; </span>Přestávku před dalšími vystupujícími vyplnila soutěž &bdquo;travních sekaček a sekáčů&ldquo;. Když pominu svou účast v&nbsp;objektivním rozhodcovském sboru (bavil jsem se přenáramně), tak si myslím, že to byla zábava pro všechny s&nbsp;lehkými improvizačními zásahy do pravidel a průběhu soutěže. Soutěžilo se v&nbsp;hlasitosti sekaček (tady jsme my nahluchlí rockeři &ndash; rozhodčí měli móóóc těžkou roli), v&nbsp;jízdě zručnosti (na rychlost a umělecký dojem) a v&nbsp;sekání trávy naprosto tupou kosou (opět jen umělecký dojem &ndash; kvalita se hodnotit nedala). Vzhledem k&nbsp;tomu, že žádný protest nebyl podán, všichni tři účastníci soutěže se umístili na bedně &hellip;</p>
<p style="text-align:justify;text-justify:inter-ideograph" class="MsoNormal"><span style="mso-spacerun:yes">&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; </span>Následoval, podle Pepy, první vrchol večera a pro mnohé prubířský kámen, co vydrží. Brněnský ADD Gospel Copany. Když to Pepa dopředu inzeroval a chválil, jak jsou ti brňáci skvělí, byl jsem hodně zvědavý. Proč ne. S&nbsp;gospelem žádnou zkušenost nemám a mé představy končily u vzpomínek na pár amerických filmů, kde v&nbsp;kostelech zpívaly šíleně tlusté černošky a s&nbsp;nimi několik černých maníků &hellip; Převážně sborový zpěv s&nbsp;občasnými sólovými výstupy. V&nbsp;těch kostelech to snad bylo bez doprovodné muziky ... Takže z&nbsp;mé strany velké očekávání. A realita?<span style="mso-spacerun:yes">&nbsp; </span>Podle mého svobodného a z&nbsp;prvu neovlivněného názoru super profesionální výkon, který mě zajímal ale jenom tak z&nbsp;jedné čtvrtiny. To bylo v&nbsp;tom případě, kdy kapela za zády zpěváků zvolnila a dali bluesověji laděný kousek. Jinak to byly většinou věci jako vystřižené z&nbsp;popových muzikálů a repertoár stylu The <span style="mso-bidi-font-weight:bold">Les</span> Humphries <span style="mso-bidi-font-weight:
bold">Singers</span>. Nic proti tomu, zpěváci to byli výborní, ale protože jsme neměli detailnější informace, tak se několika netrpělivým lidem zdála, možná dvouhodinová produkce, příliš dlouhá a jednoduše utekli ...<span style="mso-spacerun:yes">&nbsp; </span>Já jsem samozřejmě vydržel, neb trpělivost je mé druhé já a těšil jsem se na zlatou skobu večera &ndash; bratry Slováky s&nbsp;projektem k&nbsp;50. výročí založení Rolling Stones.</p>
<p style="text-align:justify;text-justify:inter-ideograph" class="MsoNormal"><span style="mso-spacerun:yes">&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; </span>Až později mi Kulač osvětlil detaily vystoupení brněnského Gospelu. Aby jim nemusel platit za vystoupení, domluvili se, že jim natočí koncertní DVD. Dobrá domluva, proč ne. Tím se taky vysvětlila délka vystoupení i vybraný repertoár, který se pro tento festival z&nbsp;větší části, dle mého názoru, nehodil &hellip; Část vytrvalých posluchačů, skládající se z&nbsp;několika místních a party z&nbsp;Krnova kolem Číčy byla spokojená a taky z&nbsp;pozdějších internetových reakcí slovenských muzikantů zazněly na vystoupení brňáků jen superlativy&hellip;</p>
<p style="text-align:justify;text-justify:inter-ideograph" class="MsoNormal"><span style="mso-spacerun:yes">&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; </span>Moje nejlepší zážitky jsou ale až z&nbsp;vystoupení poslední kapely. Ona to ani tak řádná kapela nebyla, jako spíš sestava muzikantů z&nbsp;několika slovenských skupin, které spojil jeden společný cíl. Připomenutí si 50.výročí prvního koncertu Rolling Stones. Projekt <em><span style="font-style:normal;mso-bidi-font-style:italic">Rolling Stones 50 Anniversary</span></em><i style="mso-bidi-font-style:normal">&nbsp;</i><em><span style="font-style:normal;mso-bidi-font-style:italic">Band </span></em><i style="mso-bidi-font-style:normal">alias</i><em><span style="font-style:normal;
mso-bidi-font-style:italic"> Rolling Stones Blues Cirkus</span></em><i style="mso-bidi-font-style:normal"> </i>dal dohromady Juraj Turtev a na pódium pozval různé osobnosti slovenské bluesové a rockové scény. Nad všemi čněl Ján Litevský Šveda - <span style="color:black">guru slovenského blues. Sólově pak vystoupilo dalších 8 interpretů s&nbsp;písněmi, které v&nbsp;začátcích Rolling Stones poslouchali a které byly jejich vzory. Nemohly samozřejmě chybět některé z&nbsp;velkých hitů &bdquo;Stonů&ldquo;: Honky Tonk Women, Brown Sugar, Sympathy For The Devil, Jumping Jack Flash a další. Prostě výborná třešnička na dortu. Vydržel jsem až do konce a litoval ty, kteří odjeli předčasně a v&nbsp;duchu nadával na ty, kteří nepřijeli vůbec, ač třeba mohli a neměli to daleko &hellip;</span></p>
<p style="text-align:justify;text-justify:inter-ideograph" class="MsoNormal"><span style="color:black">&nbsp;</span><span style="color:black">Díky Pepo a už teď jsem zvědavý, co zase vymyslíš za překvapení pro příští rok.</span></p>
<p style="text-align:justify;text-justify:inter-ideograph" class="MsoNormal"><span style="color:black">&nbsp;</span><span style="color:black">Dixie s&nbsp;Vámi</span></p>
<p style="text-align:justify;text-justify:inter-ideograph" class="MsoNormal"><span style="color:black">Dališ</span></p>