&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp; Tato antologie, o které jsme informovali v minulém čísle Bands Of Dixie
věnovaném českému jižanskému rocku, přichází v pravý okamžik. Jednak aby na něj
upozornila, ale také aby ho doplnila. Najdeme zde devatenáct nejnovějších
titulů (jeden jediný vyšel před rokem 2008) devatenácti kapel. Polovina z nich
byla představena v článku a ukazuje se, že ti starší jsou pořád ve formě.
Začněme se <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">Žlutým psem</b>. „PKS“ je
českou adaptací „Workin‘ For MCA“ s varhanovou tečkou, mohu-li tak nazvat
jazzové sólo elektrického piana. Většina kapel je velice výkonná a je pravda,
že klouzavé hard boogie blues kapely <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">Pumpa</b>
může připomínat části Raging Slab jako „Geronimo“. <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">Generál Lee</b> a <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">Stetson</b>
jsou zdatní, ale nejsou těmi, kteří přitahují nejvíce. Bezpochyby jsme ochuzeni
o smysl textů, které jsou plné humoru. <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">Petr
Bultas Band</b> je dalším ze starých bardů. Objevil se už na dvou antologiích z
počátku 90. let. Vrací se na místo činu nejen kvalitou vybraného kusu a
výborným sólem, ale také jemnějším stylem než mnoho ostatních zařazených kapel.
<b style="mso-bidi-font-weight: normal;">Blackies</b> začínají klidně a stylově
písní „Velká voda“, pak se přetočí do nervózního sóla typu „Free Bird“ zatímco
druhá odnož MBA Bandu, <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">Full House</b>,
nabízí velmi krásnou lyrickou kompozici, trochu ve stylu Brothers of The
Southland či Outlaws (především co se produkce týče). <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">Sweet Pain</b> a <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">The Cell</b>
jsou jediní dva interpreti, kteří produkují v angličtině a jejich tituly je
vynáší na vrchol žebříčku tohoto krásného výběru. Najdeme zde i boogie rock <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">Firedog </b>bez příkras, ovšem s decibely,
které mě opravdu nechávaly netečným. Boogie <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">El Camina</b> mě také moc neupoutalo, ovšem víc, než pomalá melodie
kapely <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">1012 Station</b>. Kdybych už toto
uskupení znal stejně jako <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">Big Water</b>
– zde s kouskem ve stylu Texas blues – ignoroval bych několik kapel, aniž bych
znal jejich jméno. Blues rock kapely <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">Bluesquare</b>
představuje skvělý slide a foukací harmoniku. Že by místní Galloway a Kelliher?
Schopné blues, které nabízí <strong>Bluesable</strong> je excelentní boogie blues rock. Zpěvák
má drsný hlas, ovšem je to hlavně Vláďa Volkmann se svou silnou a impulzivní
kytarou, který dělá z Motyky jeden z nejlepších titulů CD. Dalším milým
překvapením je <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">Na starý kolena band </b>s
kouskem připomínající trochu Call Me The Breeze/Swamp Music, stejně jako jím je
<b style="mso-bidi-font-weight: normal;">Jack Daniels</b>, který jako jedna z
mála kapel nabízí trochu country směr. Jejich „Poslední lov“ je pěknou baladou.
Hlas je pěkný, kytarové sólo je malým klenotem. Dalším pozoruhodným objevem
jsou <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">Bandoleros</b> se svou ďábelskou,
velice lákavou a rytmickou kompozicí. CD uzavírá <b style="mso-bidi-font-weight: normal;">Blue Rocket</b> další předělávkou kapely Lynyrd Skynyrd – The Last
Rebel, česky Poslední rebel, což nám umožňuje pochopit název této antologie.
Realizace této kompilace je velmi pečlivá. Zvuková kvalita je excelentní a
soudržná, pokud jde o přebal tak ten vše skvěle představuje a dokládá.
Jedinou nevýhodou pro nás je,&nbsp;že je pouze česky. Antologie je důstojným
následovníkem čtvrtstoletí starých Whiskey&amp;Buráky a Whiskey&amp;Fazole.<br><br>
Luc Brunot 

<div><br></div><div><a href="http://herald-dixie.cz/img/picture/novinky/w&amp;pr_Bands_of_Dixie.jpg">text v originálním znění</a><br></div>





